Седем години по-късно, през 1888 година...
Джак Изкормвача бродеше из улиците, тероризирайки жените из Лондон.
А една вражда между Джо-Джо и Дио
ще отприщи нов ужас по света.
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО
Две звезди паднаха от небето
и море от светлина и тъма ги погълна,
а образувалите се вълни блъскат се една в друга.
Слънцето ще води тоз', който по пътя на честта върви,
а онзи, който амбициите си следва, го очаква саможертва.
С разтуптяно сърце и изгаряща воля...
С яростни юмруци и преливаща смелост
той напред се впуска, без опасения.
Съдба от кръвта му отредена...
Джо-Джо!
Глава 2 "ПИСМО ОТ МИНАЛОТО"
Хвана я!
Топката е пресрещната от героя на академия "Хю Хъдсън"
Джонатан Джостар!
Обикновено кроткият 195-сантиметров гигант
сега крещи с цяло гърло, устремен към целта!
Ще победи ли в последната си игра преди дипломирането?!
Блокираха го!
Но все още е на крака!
Още двама се нахвърлят! Трима вече го държат!
Невероятно! Дори трима защитници не могат да го спрат да върви напред!
Каква сила! Какъв дух! Той е като танк!
Скача и четвърти!
Най-накрая почна да се олюлява!
Това е пас! Точен при това!
Получателят не е кой да е, а Дио!
Самият Дио Брандо!
Ще успее ли? Избягва един!
И още един! Премина! Сам е!
Демонстрира ни светкавичната си бързина!
И това е гол! Те успяха! Победиха в последния им мач!
Джо-Джо и Дио! Каква работа в екип! Невероятно дуо!
Браво, Джо-Джо! - Втурна се невероятно!
Благодаря, но нямаше да успея без теб.
Дио се стреми да завърши като отличник по право.
А Джонатан е написал великолепна дисертация по археология.
Тази победа е тяхна! Те са гордостта на училището ни!
Джо-Джо, да кажем на татко за победата!
Добре.
Колко ли време мина, откакто баща ми осинови Дио?
Усмихвам се и се държа приятелски,
но не мога да го приема като истински брат.
Защо не? Той е толкова добър и талантлив.
Но не мога да забравя за случилото се преди 7 години.
Дио, можеш ли да ни разкажеш за приятелството ти с Джо-Джо?
Карате ме да се изчервявам.
Моля. Искаме да чуем. - Ами...
Приятелство?! Не ме разсмивайте, боклуци!
Щом се дипломирам, лорд Джостар няма да ми е нужен.
Прекарах 7 години в търпеливо чакане и играене на роля.
Вече съм достатъчно голям да го получа.
Богатството на Джостарови ще е мое!
Как се чувстваш, татко? - По-добре, освен тази кашлица.
Лекарите искат да остана в болницата. - По-добре не.
Болниците са жадни само за пари и на никого не помагат.
Отказах. Чувствам се по-спокойно вкъщи.
Гърдите не ме болят вече и подутините са спаднали. Подобрявам се.
Уж беше настинал само. Защо така се влоши?
Поздравления за победата. - Разбрал си вече?
Стар приятел от колежа ми каза. - Какъв ужасен приятел имаш!
А тичахме към вкъщи, за да ти кажем първи!
Много съм доволен. Горд съм, че имам такива синове.
Ти се справи особено добре, Дио.
Последвай мечтите си след дипломирането.
Ще те подкрепя във всичко. Нали си част от семейството.
Благодарен съм, че ме изкара от нищетата.
Ще продължавам да се стремя напред.
Само аз знам за това.
С каква цел е била създадена тази маска?
Но преди всичко аз я ценя като един от няколкото спомени,
свързани с покойната ми майка.
Надявам се един ден да разгадая загадката
и да направя сензация с разкритията си!
О, не!
ДАРИО БРАНДО
Пак ви благодаря, господарю Дио.
Сигурно остарявам. Много ме изтощава изкачването на стълбите.
Ужасна мисъл ми мина през главата!
Дио се опитва...
Дио!
Какво правиш с това лекарство?
Какво имаш предвид? - Ти ли носиш лекарството на татко?
Да. Защо?
Натъкнах се на едно старо писмо, написано от истинския ти баща.
Пише: "Ужасно съм болен.
Знам, че нямам спасение.
Гърдите ме болят, пръстите ми са подути и кашлям непрекъснато."
Това са абсолютно същите симптоми като при татко!
Какво става, Дио?!
Какво се опитваш да кажеш? - Ще проверя това лекарство!
Ако се съмняваш в лекарството, значи се съмняваш и в приятелството ни.
Приятелството ни ще се потули!
Не мога да го гледам в очите!
Понеже още не съм потвърдил съмненията си.
Джо-Джо, върни лекарството на подноса.
Просто ще забравим за тази глупост.
Дио, закълни невинността си в честта на истинския ти баща!
Ако се закълнеш, ще върна лекарството и повече няма да повдигам въпроса!
Ако подозренията ми са верни,
гордостта няма да му позволи да го направи.
Закълни се пред мен, Дио! - Да се закълна?
В неговата чест?
Не ставай смешен! Оня боклук нямаше чест!
Убеди ме в съмненията ми, Дио.
Реакцията ти не е нормална.
Не знам какво е станало между теб и баща ти,
но ти си го убил.
Ще защитя баща си и семейството си!
Така, значи?
Разбирам какво си кроил! Никога не си ме обичал като брат!
Не доближавай баща ми!
Ще дам това лекарство за анализ и ще го предам в полицията!
Проклятие! Бях само на крачка от целта ми!
Знамение ли е открил? Не!
Няма да позволя на червей като него да се бърка в плановете ми!
Продай дрехите на мъртвата пачавра! - Той погуби майка.
Само мисълта, че неговата кръв тече във вените ми ме подлудява!
Вече няма връщане назад!
Татко, отивам до Лондон за няколко дни.
Докато ме няма, приемай лекарства само от тези лекари.
Не може да ми се доверите ли? - Вслушайте се в Джо-Джо.
Не знам какви са причините му, но вярвам в сина си.
Татко...
Състоянието му се влошава.
Може да му трябва противоотрова.
Трябва да довърша Джо-Джо
преди да разбере за лекарството.
И трябва да е идеалното престъпление.
Преди седем години тази маска реагира на кръвта ми.
Ако тези шипове пробият мозъка на Джо-Джо, мигновено ще умре.
Ще изглежда като нещастен случай и ще избегна всяко подозрение.
Джо-Джо, собствените ти изследвания ще те погубят!
Лондон, два дни по-късно
Университетската лаборатория не успя да определи лекарството.
Възможността е да е източно лекарство. В такъв случай...
Младежо, това е "Огър Стрийт", най-опасното място в Лондон.
Знам, но нямам избор.
Можеш да си вървиш, ако искаш.
Дио е живял в Лондон.
Само от тук би могъл да вземе такова лекарство.
Ще намеря доказателството ми и противоотровата.
Още една задънена улица.
Ужас! Тази котка ядеше пале!
Твой е, Татус!
Нарежи на лентички тоя гъзар с ножа си!
Виждам, че това място си заслужава името.
Тоя кретен хвана ножа с гола ръка!
Само трябва да дръпна и се сбогуваш с четири пръста!
Пробвай. Веднага щом дръпнеш кракът ми ще се вреже като чук в слабините ти.
Мога да си позволя да загубя няколко пръста.
Бия се, за да защитя семейството си!
Стимулът ми е съвсем различен!
Китаецо, кажи ми къде продават източни лекарства!
Хей, ти! Каза, че те устройва да се простиш с четири пръста!
Не блъфирай, богаташче!
Да потанцуваме.
На всяка цена трябва да открия този магазин!
Бил ли си се някога?
Само главата си прикриваш!
Удари на кокал!
Ножът ме разсея, но шапката ми пак добре те подреди!
Той е чудовище! Изобщо не е блъфирал!
Бил е готов да загуби и двата си крака, да не говорим за пръсти!
Волята му е преодоляла болката и страха му.
Не трябваше да се сбивам с толкова жилав човек!
Какво? Джо-Джо е отишъл сам на "Огър Стрийт"?
Опитах се да го спра, но... - Нито дума на лорд Джостар.
Не бива да го притесняваме.
Май че няма да ми се налага да ползвам маската.
Дали вече е умрял като куче?
Спрете! Няма да позволя на никой
да докосне и с пръст този джентълмен!
Джентълмен? - Кажи ми едно.
Защо се въздържа?
Ритникът ти можеше да обезобрази лицето ми.
Тук съм заради баща ми.
Осъзнах, че и ти сигурно имаш семейство.
Не искам да ги наскърбявам.
Този сериозен ли е? Невероятно наивен е!
Обаче...
Другарите ми също не са сериозно пострадали.
Той е истински джентълмен, от - до!
Харесваш ми! Кажи ми името си.
Джонатан Джостар. - Търсиш азиатско лекарство, нали?
Внимавай, защото търговецът е хитър като лисица!
Джо-Джо го няма от три дни.
Той винаги спазва думата си.
Пораснал е в истински мъж.
Затова бях толкова строг с него. А може би прекалено строг.
Сигурен съм, че са убили Джо-Джо на някоя уличка.
Дали е открил доказателство?
Защо не мога да спра да пия?!
Точно като клетия ми баща!
Мамка му!
Гледай къде вървиш, бе, смотаняко!
Ей, друже, виж дали това келеме е опикало палтото ми!
Глух ли си, бе, сополанко?
Няма да ти се размине!
Голям си куражлия да ми говориш така
за гнусно насекомо.
Отлична възможност.
Ще я изпробвам върху теб, преди да я използвам върху Джо-Джо.
Какво си мрънкаш?!
Време е за човешки експеримент!
Каква е тази светлина?!
Привидяла ли ми се е? Мъртъв е.
Оказа се просто една скучна играчка за мъчения.
Невъзможно!
Той е жив!
Какво му се е случило?!
Зъби!
Каква невероятна мощ!
Не спира. Не чувства ли болка?
Счупи ми ключицата с едно жулване!
Трябва да скоча в реката.
Жаден... Не знам защо,
но умирам от жажда.
Изсмуква ми кръвта.
Какво, по...
Значи това е тайната на маската.
Обаче...
Не! Не искам слънцето да е последното нещо, което ще видя!
Слънцето...
Какво става? Защо е тъмно?
Джо-Джо!
Имам доказателство за подлия ти заговор!
Следва продължение...
Превод: asimilator Редакция: pikapika3
Повторна редакция и оформление на текста: KoP3Le7o
В следващия епизод
Джо-Джо, имам една последна молба. - Тоя вони по-гадно и от повърня!
Отхвърлям човечността си, Джо-Джо! - Дио!
Глава 3 "Времето с Дио"